Сергей Есенин
Гората златна всичко изговори…

Превод от руски: Иван Николов, 1984

chitanka.info

Гората златна всичко изговори

на своя брезов радостен език

и жерави в печелните простори

за никого не жалят в този миг.

Кого да жалят? Странник е човека —

едва дошъл, напуска своя дом.

Луната ясна и конопът нека

за мъртвите мечтаят мълчешком.

Лети, лети на жеравите клина

и аз стоя сред къра опустял,

макар че веселата младост мина,

сега за нищо не изпитвам жал.

Не жаля за пропуснати години,

за прецъфтелия в душата цвят.

Горят, горят огнища на рябини,

но те не топлят, а навяват хлад.

Ще цъфнат пак рябиновите клони

и пак ще никне жълтата трева.

Както дървото тихо листи рони,

така аз роня горестни слова.

И като вятър в пустите простори,

ако ги пръсне времето за миг…

Кажи… гората всичко изговори

на своя брезов радостен език.

1924

Издание: Сергей Есенин. Стихотворения. Поеми. Издателство „Народна култура“, 1984

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.